- Velkommen til marerittet. - La oss kikke i ryggsekken.
- Har dere skjellig grunn? - Ja, ditt rykte. Få se ryggsekken.
- Hei, gullgutten. - Det er jo den gale bombemannen.
- Har du sprengt noen skoler nylig? - Du burde ikke gå på do alene.
- Unnskyld. - Vi ses, din kødd.
Gratulerer. Du er det første offeret -
- for nulltoleranse.
Hør etter! Enhver mistanke -
- om fysisk eller psykisk vold -
- resulterer i umiddelbar suspensjon -
- eller utvisning. Det er nulltoleranse.
Gå videre.
Mr. Adams. Vi må snakke sammen
på mitt kontor før første time.
God morgen, Trevor. Hvordan var din sommer?
- Vidunderlig. - Legg vekk kameraet, takk.
Hva gjorde den vidunderlig?
Mellom å gå i terapi -
- og å repetere på en sommerskole, -
- står det uavgjort.
Trevor, mange foreldre ville ha deg utvist.
Men Mr. Olson og andre -
- gikk i bresjen for deg.
Hvis du kan gi meg en liste over dem, -
- vil jeg gjerne skrive takkekort.
Hvorfor er du her, Trevor?
Mine foreldre betaler skatt.
Så de er berettiget til -
- ett stykk gratis utdannelse.
Jeg vil gjerne arbeide videre -
- med ditt sinne, men det er opp til deg.
Kanskje jeg kan hjelpe deg -
- gjennom de vanskelige periodene.
Si hei til ham.
Han sprenger meg kanskje i luften.
Vi starter med amerikansk litteratur.
Hawthorne, Poe, Twain og James.
Send dem videre.
Mr. Adams.
Poe, Twain, James, Mr. Adams.
Det som du hører på, -
- hjelper deg neppe på eksamen.
- Besteg du pyramidene, Mr. D? - Jeg forstrakk en muskel.
- Det er jo bare én trapp. - Jeg hater trinn som er 2 m høye.
Trevor, vent.
Det er godt å se deg igjen. Hvordan går det?
Er det rot i din timeplan? Du er på mitt videokurs, men ikke dramakurs.
- Jeg er ferdig med teater. - Vi har jo alltids dramaklubben.
- Hvordan har bombemannen det? - Det er jo bare en fase.
Ja, jeg husker tydelig terroristfasen, da jeg lagde bomber.
Og ville sprenge min skole i luften. Han manglet bare sprengstoff.
- Han trenger en sjanse til. - Jeg kan nesten høre ham tikke.
- Hvor er ringen din? - Forlovelsen er brutt.
Jaså? Er den brutt? Det er jeg lei for.
Ikke drukne i dine krokodilletårer.
- Du kan bare ikke sitte hvor du vil. - Hvem er du sammen med?
Bare fotballspillere og duskedamer sitter her.
Der sitter dophuer, narkomane og hippier.
Og der sitter skatere og jentene deres.
Så er det nerdene. Og der sitter hiphopere, rånere -
- og alle typer frikere.
Bråkmakere, tapere, luddere, homser og trogger.
- Trogger? - Troglodytter. De mest frikete.
Hvor setter man seg hvis man bare vil spise lunsj?
Hei. Jeg heter Brad. Vil du sitte sammen med meg?
Nei takk.
Hei. Du gjorde det bra i fjor. Du satte dem på plass.
- Vil du sitte sammen med oss? - Nei takk.
Jeg fant et skuespill på Internett. Jeg vil gjerne oppføre det.
- Du får hovedrollen. - Jeg vil ikke opptre for de folkene.
- Da får en ny grunn til å banke meg. - Vil du ikke lese det?
- Hva ville du prate med meg om? - Hei. Jenny, dette er Trevor.
Jenny har flyttet hit fra California. Jeg så henne spille Julie. Topp.
Hun skal spille Katie, den kvinnelige hovedrollen.
Det skader kanskje ikke å lese det.
Jeg har vakt nå. Fortell meg hva du syns om det.
- Kan jeg få sitte her? - Det er god plass.
Jeg er blitt undervist i hakkeordenen her.
- Hvor hører du til i hierarkiet? - Paria.
- Hvordan ble du en paria? - Man bestemmer seg og holder ut.
- Gratulerer. - Mange takk.
- Du får jo et helt bord for deg selv. - Det er fordeler ved å være en paria.
Skal vi lese stykket sammen etter skoletid?
Ja.
Videoen må være toppen 10 min og ha en begynnelse og en slutt.
Og den må leveres om tre uker. Begynn nå, så har dere god tid.
Husk å la fantasien råde. Utforsk en drøm.
La kameraet være en forlengelse av deres sinn.
Gutter, vær greie mot jentene og omvendt.
- Nei. - Det er greit. Hvorfor ikke?
- Dette året blir for hardt. - Greit.
Trevor...
Finn ut hvem du selv er før andre gjør det for deg.
Pass på hvem du omgås. Alle unngår den fyren du spiste lunsj med.
- Du gjør lurt i å droppe ham. - Hvis du vil ha venner.
Han er livsfarlig.
Jeg forstår ikke Josh. Hvordan kan man myrde den jenta man elsker?
- Følte han ikke at hun forrådte ham? - Jo visst.
Har du følt det sånn?
- Vet du noe som helst om meg? - Jeg har hørt noen ting.
Sprø ting om at du truet med å sprenge fotball-laget i luften.
Det er sant.
- Hvordan kunne det gå så langt? - Har du vært nedfor?
Deprimert?
Lblant, men jeg tenker ikke på å sprenge et fotball-lag i luften.
Jeg mener ikke deprimert fordi ens hund er død.
Men når man føler at man ikke har noe å tape -
- og er likeglad med livet. Den slags depresjon. Har du hatt det sånn?
- Nei. - Det har jeg.
Da er du godt forberedt på rollen.
Du får ikke være med i de kule klikkene dersom du omgås meg.
Da bør vi kanskje danne vår egen klikk.
- Hei, Mr. D. - Hei, Trevor.
- Hun er tøff. - Det er hun.
Jeg tror nok jeg vil prøve meg på stykket.
Jaså? Jøss.
Trevor, jeg skulle ønske at du hadde sagt det litt før, -
- for jeg har gitt rollen til en annen.
Ok.
Kan jeg hjelpe deg?
- Unnskyld. Er det et problem? - Jeg går heller et annet sted.
Vet du hvor mange kunder jeg mister på grunn av deg? Gå på bakværelset.
- Trevor? Hvordan var din dag? - Videotimen var kul.
Og folk stirret på meg.
Og min bag ble gjennomsøkt to ganger. Og mitt skap én gang.
- Man må jo betale prisen. - Folk må lære å stole på deg igjen.
De vil ha meg med i et skuespill. Men vi skal øve etter skoletid.
Jeg trenger deg i renseriet etter skoletid. Da er det travlest.
Kanskje jeg kan jobbe for ham. Jeg kan endre min arbeidstid i banken.
- Så vi må spise enda senere? - Glem det.
Han må komme seg i gang igjen.
Sånn ville det ha sett ut dersom jeg stakk hodet i ovnen.
Det kunne vært litt kult.
Forholdet mellom høydepunkter og lavpunkter er 1 av 1 million.
Nei, det er overdrevet. Det er snarere 1 av 500.
Trevor, la meg fa se ryggsekken din.
Fjern det kameraet. Forsvinn. Du er en bråkmaker. Forsvinn!
Hvis du ikke synger "Bjelleklang" hver gang du ser meg, far du bank.
- Får du bank. - Gå videre.
Å gjøre opp regnskap og bli martyr-
- og gi de jævlene en lærepenge, er ikke fjernt for meg.
- Det var da jeg stakk hjemmefra. - For å redde verden?
Verden reddet faktisk meg.
- Og det? - Et stykke på et lite teater.
Anmelderen syntes at teateret skulle være enda mindre, så her er jeg.
- Og det? - En enmannsforestilling jeg skrev.
Stjernen ble rik på det i New York. Mer vin?
Det snakkes mye om deg på lærerværelset.
Hvorfor ga du bombemannen rollen som kaldblodig morder i stykket?
Du bør ikke kalle ham bombemannen. Du skulle ha kjent Trevor før dette.
Han var en mønsterelev. Den ærligste ungdommen jeg har arbeidet med.
Ærlig? Snakker vi om den samme gutten?
Ser bra ut.
Flambert hvitløksbrød. Min spesialitet.
La oss sette i gang. Josh og de døde. Gå opp på scenen.
Vi bryr oss ikke om replikkene, men prøver å finne rytmen.
Vi begynner med Josh. Det er ok å være nervøs.
Hvem er det?
Jeg er i fengsel, og de er elevene jeg drepte tidligere i dag.
- Så stykket foregår i hodet mitt. - De fem avdøde er fantasifostre.
Hvorfor snakker jeg til dem hvis de er i hodet mitt?
Så hele stykket foregår i hodet mitt.
Så jeg slåss med min samvittighet.
Hvorfor skulle jeg mane dem fram når de bare vil plage meg?
- La meg fa høre. - Bjelleklang, bjelleklang...
La oss snakke om de tingene som får deg til å gå amok.
Når man vet hva de er, kan man hindre dem i å ta overhånd.
Fortell meg noe som virkelig gjør deg sint.
- Det er vanskelig. - Jeg vet det...
For jeg elsker jo alle mennesker.
Dette går ikke, med mindre du åpner deg.
Så du kan bruke det mot meg?
Hvis du ikke vil snakke, kan du gjøre lekser.
"Det er her hvor det dreper meg ikke å si det."
- Kan du huske det? - Pizza etter skoletid.
Er du klar?
Jeg vil ikke ha på kameraet mer. Vi må lære dette.
- Josh, vi kjøper ikke noe til deg. - Mor, hør på meg.
Først skulle du ha datamaskin. Så samtlige spill. Og så en bærbar pc.
Gjensitting
- Ville du snakke med meg? - Ja. Sitt ned.
Dere har et stykke om en masse- morder. Jeg tar sønnen ut av skolen.
Min datter sier hun er med i stykket. Jeg fatter ikke hvordan...
Det er politisjef McGee. Jeg ringer angående et rykte om et stykke...
- Jeg har forstått. - Det er mange flere.
- Har du lest det? - Tittelen alene lyder farlig.
- Vi har satt opp mange stykker. - Skolen har en metalldetektor.
Så kan vi ikke forsvare å sette opp "Bang bang, du dør".
Hva ellers? "Romeo og Julie"? To tenåringer begår selvmord?
Den satt, Val. Finn mer passende underholdning.
Det mener du vel ikke.
- Vi øver. - Beklager. Vi har lokalet fra kl. 16.
Klokken er ikke fire ennå, så lukk døren.
- Dere har tre minutter. - Fem. Du avbrøt oss.
- Det er til skolen, far. - Må du ha noe nytt hver 3. måned?
La oss øve oss et annet sted.
Jeg vet ikke hva problemet ditt er, men du skremmer ikke meg.
Problemet er at dette er et teaterøvingsrom.
- Vi kan ikke øve på fotballbanen. - Vi skal øve på heiing.
- Så søtt. - Bare slapp av.
Plager du Trev igjen? Neste gang får du bank.
- Hvor tøff er du når du er alene? - Selv om vi er få, kan vi spille hardt.
Hvorfor vente?
Trevor, vi går.
Ammoniumnitrat. Petroleum, lunte, fyrstikk. Bang.
Nå ble jeg redd, søppeldunk!
Trev!
- Jeg må bearbeide mitt sinne. - Vi har også et sted hvor vi gjør det.
Vil du kjøre en tur?
- Hva syns du? - Bare prøv deg. Skynd deg.
Unnskyld meg. Jeg vet ikke hva du heter.
- Ny jente. - Jeg er 2 x 22, men kall meg 44.
Du dør ikke av å smile. Jeg er lei for det med øvingslokalet.
Brad er tøff på fotballbanen, men går litt for vidt noen ganger.
- Du må ikke tro at vi alle er sånn. - Det gjør jeg ikke lenger. Ha det.
"Ha det" er så fælt. Jeg foretrekker "vi ses til lunsj i morgen".
- Har du noe imot sportsutøvere? - Bare jeg ikke selv må være en.
Det gleder meg. Kommer du på kampen på lørdag?
Hvis du kommer på kampen, skal jeg se på stykket.
Det er ikke rettferdig. Du får kultur, -
- og jeg får se en gjeng bøller slå hodene sammen. Ha det.
- Hva går stykket ut på? - Jeg myrder mine foreldre.
Og så dreper jeg fem av mine klassekamerater.
Kom igjen!
Vi tar ikke med hvem som helst hit. Bare så du vet det.
Vil du ha en øl?
Her kan vi være oss selv.
Det føles som respekt.
Jeg liker det.
Vi ses, Trev.
Snakk ordentlig til meg. Hva innbiller han seg ved å være ute nå?
Ble ikke det stykket stoppet?
Hvis det ble stoppet, hva gjør han ute, da?
Unnskyld meg.
Begynn forfra. Josh med pistolen.
Bang!
- Jeg elsker den følelsen. - Jeg trenger den.
Jeg har villet bli fallskjermsoldat helt siden jeg kunne holde en...
- Kruttlapp-pistol. - Luftgevær.
- 12-kaliber. - 38-kaliber.
45-kaliber.
- Med pistol føler man at man lever. - Respekt.
Dere sitter ved feil bord, jenter. Dette er mennenes bord.
Det er min plass. Du og dine klysevenner må flytte dere.
- Hva er problemet? - Vi vil ikke.
Jeg er her. Kom igjen.
Sean, det holder. Gå deres vei.
- Ingen kan røre deg. - Når du har en pistol.
- Du kan beseire hvem som helst. - Mesterbryteren.
- De slemme fyrene. - Bandemedlemmene.
Har man pistol, snakker folk pent. Folk ser på en som om en er viktig.
- Man går annerledes... - Når man har pistol.
Man tenker annerledes. Det er så kult.
Når man har pistol.
- Det er som å få 6 i karakter. - Score mål.
- Til sammen. - Jeg elsker den militærposisjonen.
Respekt.
- Rektor Meyers kontor. - Bombe kl. 14.
Pass på. Du kan være alt du vil være.
Fordi en pistol i hånden er en doktorgrad.
Ja.
Du har nettopp møtt Josh.
Trev... Den er til deg.
- Nå er du en av oss. - Takk.
Ville du sprenge laget i luften i fjor, eller var det bare prat?
Jeg er ikke sånn. Jeg har gått i terapi.
Så du kan ikke lage en bombe?
Er det farlig?
Bare hvis man står her.
Så skjærer man over ledningen. Og tar detonatoren.
Og kobler ledningen til detonatoren.
Hold øye med bilen. Den sprenges om to sekunder.
Herregud!
Tenk om man hadde et lass av dette.
Heia, Tigers!
Heia, Grizzlies!
- Hvordan går det? - Ok. Det gjør vondt i håndleddet.
- Du satt sammen med troggene. - Der kinaputtene ble funnet.
Dere heiet på motstanderne. Hva med skrivingen på veggen?
Vet du hva man får for den slags? Minst et halvt år.
Det var ikke meg. Jeg vet ikke hvem det var. Jeg har ikke mer å si.
Du kan gå.
- Jenny, hva er skjedd? - Du satt der selv.
- Er din hånd alvorlig skadd? - Nei, bare forstuet.
- Det var ikke meg. - Du advarte meg.
Jeg blir mobbet hver dag fordi jeg vanker sammen med deg.
Jenny, det var ikke meg. Greit?
- Trev, skal vi bearbeide litt sinne? - Kan ikke.
Kom igjen.
Nei, vi har ingen spor. Kanskje det er guttestreker eller en advarsel.
- Det kan være et rop om hjelp. - Vi vet alle at det er Adams.
- Nei, det vet vi ikke. - Kast ham ut! Dere har makt til det.
Handler vi på en mistanke, kan vi saksøkes.
- Vi holder øye med de mistenkelige. - Hva må han gjøre før dere handler?
Hvordan kom kulen forbi metalldetektoren?
- Virker den overhodet? - Dette var et godt sted å bo.
All undervisning er visst stanset på grunn av én gutt.
Kom med bevis mot Trevor Adams eller ti stille.
- Mr. Duncan har et viktig poeng. - Hva med "bang, jeg dreper deg"?
- Hvorfor blir det oppført? - Vi kunne ikke få "Hello Dolly".
- Er det noen som har lest det? - Det nektes oppført på denne skolen.
Han gjør det på lokalteateret. Jeg forbød min datter å medvirke.
- Det foregår ikke på skolens grunn. - Gjør noe!
Ellers tar jeg min datter ut av skolen.
Vi har ytringsfrihet. Det er ikke ulovlig eller umoralsk.
Du kunne ha fortalt meg det. Det stykket gir ingen svar.
- Det hisser dem opp. - Er en metalldetektor svaret?
- Da er alle elevene mistenkt. - Hva skulle vi ellers gjøre?
Jeg vet du har en vanskelig jobb. Men ryggsekken gjør ikke en gutt farlig.
Derimot det han har i sitt hjerte. Stykket er den beste veien inn i det.
Jeg vet du mener det godt, men du må droppe stykket.
- Det vet du at jeg ikke vil. - Da må styret ta det opp.
Og fagforeningen.
Skolen forbød stykket,
men dramalæreren peker nese til skolen -
- og innstuderer det på lokalteateret.
Teateret får kommunal støtte. Kast dem ut.
Ellers saksøker vi kommunen.
Hva skjer?
Vi er blitt kastet ut.
Her er det.
Takk.
Hei, du! Liker du dette?
Vil du gjøre det resten av livet? Det må du hvis du blir utvist!
Gutteband mot jenteband. Det kan være vrient å se forskjell.
Hvem sin tur er det nå? Trevor.
Husk at dere får karakter for deres kritikk. Kritikken skal være objektiv.
Ikke noe "jeg syns", "jeg føler" eller "etter min mening".
- Det er en dødstrussel. - Det er en fantasi.
- Og ikke en trussel mot Brad? - Ikke i virkeligheten.
- Trevor spiller seg selv. - Er du ikke litt forutinntatt?
Hvorfor viste du meg det? Du er i tvil.
Du kan ikke se hva Trevor er blitt. Du må rapportere dette.
- Da mister han respekten for meg. - Hvis du ikke vil høre min mening.
- Det sa jeg ikke. - Ikke direkte.
- Du må jo gjøre din Quijote-ting. - Er det et hint?
En kompliment. Du er edel, men noen vil synes at du går over streken.
Så fortell noen at de bør komme seg på banen, for det er litt ensomt her.
Du mener meg. Jo, det gjør du.
Du har rett.
Har jeg sett den videoen eller ei? Foreldrene hører om den og ringer.
- Jeg vil ikke bli bebreidet for noe. - Du så den ikke. Jeg rapporterer det.
Takk for at du tok deg tid til det.
Hei, Val.
Hei, skuespillere.
Den ville ungdom. Opp på scenen med dere.
Trevor, kan jeg få prate litt med deg? Sitt ned.
Hør her...
Videoen din ga jeg til rektor fordi den bryter våpenforbudet.
Meyer gir deg kanskje en reprimande i morgen.
Gleder meg til det.
Dustete! Gjør slutt på mine lidelser. Hvem der?
- Ikke mer smerte. - Livet ditt er over nå, Josh.
- Over. - Gjør det i stuen foran dine foreldre.
- Blås ut hjernene deres mot veggen. - Haglen er innelåst.
- Bø! - Ikke mer smerte.
- Det er dumt. - Bare du kan få dem til å holde opp.
- Hvordan? - Det vet du godt.
- Én kule gjør dem tause. - Og stemmene i hodet ditt.
- Jeg vil ikke tenke sånn. - Hele skolen får respekt for deg.
- Du blir en legende i årevis. - Drep de stemmene, Josh.
- Gjør det vondt? - Du vil ikke føle noe.
Jeg er redd. Hvordan gjør jeg det?
- Gjør ditt ansikt til en maske. - Som skjuler din smerte.
- En smerte som fortærer ditt hjerte. - Nå skjer det. Sett at jeg feiler.
Du blir til latter. Josh prøvde å ta livet av seg, men mislyktes.
Nå er han en ynkelig stakkar for evig.
- Hva er i veien? - Dette er dumt.
- Det bare er det. - Fortell meg hvorfor det er dumt.
En fyr tar min kjæreste, og jeg går amok og myrder mine foreldre -
- og noen ungdommer. Det er meningsløst.
Det var ikke det i fjor, da du kom med bombetrusselen.
Du satte andres liv i fare. Du tok det første skrittet for å drepe.
- Døde noen? - Poenget er at du tok skrittet.
Bomben var uten sprengstoff. Helt ufarlig.
Du tok det skrittet. Hvem sier at du ikke tar det neste?
- Jeg gikk ikke lenger. - Men det gjorde Josh.
Det gjorde Josh. Hvorfor? Hvorfor, Trevor?
Hva har du som Josh ikke har? Frykt for straff? Samvittighet?
Gud? Kanskje. De ti bud? Feighet?
Hva det enn er, kaller vi det X. Si meg, Trevor.
Hva ville skjedd dersom jeg fjernet X fra din sjel?
- Da ville jeg ha vært Josh. - Ja, du ville ha vært Josh.
Mr. Og Mrs. Adams. Hvis det er noe jeg kan gjøre.
Ja. Ikke bruk vår sønn i flere skuespill.
Trevor var på rett spor, men du ba ham spille morder.
- Så måtte han lage en film om mord. - Den skulle ikke handle om...
Du kan drive ordkløveri, men den luksusen har ikke vi.
- Jeg forstår. - Har du unger?
- Nei. - Da kan du umulig forstå det.
Dette kan ødelegge Trevors liv. Hold deg til lærerjobben.
- La oss oppfostre vår sønn. - Trevor...
- Det kommer ingen kunder lenger. - Folk glor på meg på supermarkedet.
- Noen sa at jeg var uegnet som mor. - Du sto nok bak kinaputtene.
Du er alltid nede i din hule og alltid på Internett.
- Elendige karakterer. - Politiet ransaket vårt hjem.
- Hvilket college kommer du inn på? - Broren din hadde toppkarakterer.
- Trevor, la oss snakke. - Jeg legger meg.
Hvordan skal jeg hjelpe deg? Det kan jeg ikke hvis du ikke snakker til meg.
Det er ikke noe du kan gjøre.
Vet du hvor revolveren din er?
Vil du prate med ham før han legger seg?
Hva er vitsen? Jeg har sagt alt fra før.
Tror du han kan få seg en revolver et annet sted?
Alt er mulig.
- Ja? - Trevor?
- Ringer jeg for sent? - Nei.
- Var det forferdelig i fengsel? - Nei, smørbrødet var ganske godt.
Politiet kom og spurte meg om deg. Bare noen dumme ting.
Mine foreldre flippet helt ut.
Jeg tok opp et par videoer der du er med.
- Er jeg med? - Ja, jeg sa noen ting.
- Hvilke ting? - Ting om deg.
- Det var ikke noe negativt. - Blir du utvist?
- Jeg vet ikke. - Kan du medvirke i stykket?
- Mr. D rapporterte meg, så... - Hvorfor skulle han gjøre det?
Trevor? Er alt vel med deg? Hallo?
Hallo?
Trevor, hva er galt?
- Er alt vel med deg? - Jeg gled.
- Far, jeg snakker. - Med hvem?
Jeg vet hvem det er. Legg på og si at han ikke skal ringe mer.
- Vi ses i morgen. - Unnskyld.
- Jeg er glad for at du ringte. - Jeg også.
- Hvorfor omgås du den bråkmakeren? - Du kjenner ham ikke.
Skolen og byen er imot stykket. Hvorfor vil du være med i det?
- Fordi jeg vil bestemme selv. - Hun kan ikke snakkes til fornuft.
Du må ikke medvirke så lenge den gutten er med.
Se der. Troggenes konge.
Vet du hva klokken er? Tid for en dukkert!
Kom, så går vi.
Hei. Du kan visst ikke motstå vindmøller, Quijote?
- Hvem eier revolveren? - Trevor.
De gode forteller sannheten. Den tilhører en mindreårig, hva?
- Du maler deg opp i hjørnet, Trevor. - Hva betyr 32?
- Det er bare et tall. - Som vår fotballback har på ryggen.
- Hvorfor er du og Brad fiender? - Jeg gjorde min oppgave.
- Og hvordan lød oppgaven? - Her er oppgaveteksten.
Trevor har gjort akkurat det jeg ba ham gjøre.
- Hvorfor rapporterte du ham, da? - Jeg lot rektor få se en video.
- Det er skolens politikk. - Ja, lærere skal rapportere trusler.
Hvorfor ville du sette opp "Bang bang, alle er døde" -
- og gi en elev i fare rollen som morder i en ladet atmosfære?
Var du ikke redd for at han skulle gå amok?
Når man gir en elev etiketten "i fare", kommer han i fare.
Trevor spiller seg selv som Josh, og når skolen må ha en syndebukk, -
- blir Trevor kryssforhørt. Og i motsetning til et skuespill -
- kan det få noen til å gå amok.
Trevor, hvordan forklarer du din video?
- Du har jo gjort deg opp en mening. - Trevor, de prøver bare å forstå deg.
Ungdom vil ikke innrømme at de blir mobbet. For da virker de små.
Noen vil heller ha bank hver dag enn å si det. Hent Brad hit.
- Spør ham om videoen. - Brad har intet med den å gjøre.
Brad inspirerte den. Dere må innse ett faktum.
Inntil i fjor var Trevor mønsterelev. Brad vet hvorfor det endret seg.
- Takk, Mr. Duncan. - Jeg vil gjerne se de videoene.
Vi fant disse hjemme hos ham. Han liker å ta med kameraet på skolen.
- La oss se på den første videoen. - Hvorfor tok du med kameraet?
- For å skyte folk, slik du gjør. - Ikke lev deg inn i skurkerollen.
- Se den søpla. - Forsvinn med kameraet, din nerd.
Når jeg er borte, kan dere tenke over dette og forstå hva jeg gjorde.
Et lite dytt når andre ser på, er en stor ydmykelse.
Særlig når man vet at det vil skje hver eneste dag.
Hver eneste dag.
Man er nærmest lettet når det skjer.
Man venter hele tiden på det neste angrepet.
Søppeldunk, har du kommet i puberteten nå?
Slikk det!
- De far en til å skade seg selv. - Bjelleklang...
Jeg kan ikke orke to år til med dette.
Når de kaller meg bombemannen, skremmer de seg selv.
De vet ikke hva jeg er i stand til.
- Og så er det mitt kjære hjem. - Du må slå den plenen!
- Du sier ja, men gjør det ikke. - Hva foregår?
Er det for mye forlangt? Du sier ja, men er her fortsatt.
- Hvor mange timer arbeider jeg? - Det tar over en time å slå den.
- Jeg sa jeg skal slå plenen! - Så gjør det!
Idealisten. At han gidder. Vet han ikke at det er for sent?
Noen ganger ser jeg tingene slik de kunne ha vært.
Jeg skulle ønske at jeg var den hun tror jeg er.
Ungdom kan være hensynsløse og overnaturlig grusomme.
Hold opp!
Forsvinn!
Man må være mann. Vær mann!
Noen ganger vil man bare gråte.
Iblant er hat det eneste virkelige i verden. Kjærlighet kan gå over, -
- men hat synes å vare evig.
Folk respekterer hat. Det har sitt eget liv.
Nå skal jeg hjelpe deg.
Noen skader folk med ord eller latter eller nyter å se andre forblø.
- Du ligner en søppeldunk. - De nyter å se tårene i ens øyne.
Klumpen i halsen eller rødmen. Og så far man et klengenavn.
Søppeldunk, pizzatryne. Taper. Soper.
Raring. Sinke.
Klengenavnet forandrer ens selvbilde.
En vakker dag ser man seg i speilet og kjenner seg ikke selv igjen -
- fordi... man tror på dem. De vinner, du taper.
Man vil rope "la meg være," men ingen lytter.
For de har tatt ens navn fra en.
Og så en dag sier de klengenavnet, og noe sprekker.
Og da må man gjenerobre sitt navn foran alles øyne, -
- for det var sånn de tok det. Det må gjøre at alle husker det.
Det handler om rettferdighet. Det er bare én måte.
Jonesboro, Springfield, Paducah, Columbine.
En revolver, en bombe. Øyeblikkelig rettferd.
For en rus når det gule båndet rulles ut. Gult bånd i lange baner.
Når jeg er ferdig, vil de ha gått tom for det.
Når disse gangene flyter av blod, -
- når disse gangene er fulle av lik i likposer, vil dere alle si:
"For en tragedie." Men når dere har sett videoene, -
- vil dere ikke dømme folk så fort. Kanskje det er min misjon.
- Dette er mitt testamente. - Kan vi ta en pause?
Mr. Duncan, hvem skal vi innkalle?
- Hei. - Hva i helvete?
- Det er noe tull. - Kanskje Meyer har lyst på meg.
- Alle blir mobbet. - Både fysisk og verbalt.
Selv blant venner?
- Jeg vet ikke. Ting skjer. - Hvilke ting?
- Du vet... Man kødder. - Kødder?
- Alle gjør det. Det er hakkeordenen. - Det hører med.
- Har dere gjort noen fortred? - Niks.
Vi har videoer der dere låser inn elever og stikker deres hoder i doen.
Mark, hvorfor er det fiendskap mellom fotball-laget og Trevor?
Jeg tror det begynte da han ble "søppeldunket".
I fjor var det en spontan peptalk i kantinen.
Vi kunne vinne mesterskapet, så alle måtte komme på kampen.
Adrenalinet rant i strie strømmer.
Hva ville du sagt dersom Trevors liv har vært et helvete siden?
Jeg ville sagt at det gjør meg vondt. Men jeg forstår ham ikke.
Vi ville ikke såre noen. Da jeg ble "søppeldunket", var det ydmykende.
Men man lærer å heve seg over ting.
- Hvem "søppeldunket" Trevor? - Det vil jeg helst ikke si.
Jeg tar på meg hele ansvaret.
Unnskyld. Det mener jeg.
Du må ikke si unnskyld til ham. Det var meg. Min idé.
Vi er alle blitt "søppeldunket", men har ikke truet med å sprenge skolen.
Han er terrorist. Hva gjør han? Vi prøver å skaffe skolen litt heder, -
- og terroristen ødelegger vårt ry. Han er farlig og hører ikke til her.
Vi er ikke skurkene.
Ja, han er farlig for en skole som bryr seg mer om fotball og basketball -
- enn ungdom som prøver å klare seg. Trevor spiller farlig for å få fred.
Vi ses på mitt kontor for å diskutere suspensjon og kanskje utvisning.
Mr. Duncan, jeg beklager at jeg ikke lyttet før. Videoen taler for seg selv.
Trevor, du har gitt oss nytt innblikk i vår skole.
Men det unnskylder ikke dødstrusler. De er et brudd på vår nulltoleranse.
Jeg er nødt til å utvise deg, og du skal mentalundersøkes.
Mr. Og Mrs. Adams, på grunn av våpenet må Trevor ha en advokat.
Men for meg er dette min karrieres vanskeligste beslutning.
Jeg henter en bok i skapet mitt, og så går jeg hjem. Greit?
Klart det.
Trevor...
Ses vi på øvingen?
- Hopp inn. - Hva er skjedd?
Metalldetektorene må ikke oppdage metallobjektene.
I morgen gjemmer vi våpnene og ryggsekkene i trærne bak skolen.
I lunsjpausen tetter du doene. Så henter du vaktmesteren.
- Og så kommer vi inn. - Lført finlandshetter.
Jeg vil at de skal se fjeset mitt. Trev tar det opp.
Du sørger for at det ikke blir fortiet.
Kurt, du går gjennom vaktmesterens kontor til fyrrommets bakdør, -
- og så slipper du meg inn.
Kurt!
Ta dem. Løp.
Løp! Dere burde være på kjøkkenet nå.
Nå!
Mor, far...
Dere vil få bråk for dette.
Dere har vært helt topp, -
- men dette er eneste utvei.
Dere må forstå at vi ikke ville finne oss i slik dritt lenger.
Mor, det var nære på da du så skjeftet stikke opp fra min ryggsekk.
Men du trodde det var et paintball-gevær. Unnskyld.
Far... Hva kan jeg si?
Du sa jeg ikke dugde til noe.
- Bare se på nyhetene i morgen. - Mor...
Du slipper å høre mer av ropingen min.
Nå får du fred og ro. Og far, hvor du enn er...
Jeg er lei for at jeg ikke har en kule med ditt navn på.
Vi er enige om ikke å overgi oss.
- De må skyte for å drepe. - Tre blinkskudd.
Jeg vil aldri se mine foreldre mer.
Fra i morgen av vil elevene passe på hva de sier.
Og passe seg for å mobbe noen. La oss bli ferdige.
- Jeg er glad i dere, mor og far. - Det vil bli lagd filmer om oss.
Det var det.
- Det er meg. Ringer jeg for sent? - Ja, på en måte.
- Mr. D avlyste øvingen. Hvor var du? - Jeg hadde et problem.
- Har du lyst til å skulke i morgen? - Nei. Jeg har en prøve i morgen.
- Jeg skal ha timer. Og øvingen. - Vi kunne dra et sted, eller...
Hva er i veien? Foruten alt det andre, mener jeg.
Jeg vil bare treffe deg i morgen. Skulk skolen.
- La oss gjøre noe i helgen. - Jenny, hvem ringer så sent?
Jenny, vi må ut herfra!
- Hva gjør du her? - Kan vi snakke sammen? Utenfor?
- Utenfor. Kom igjen. - Er alt vel med deg?
Gå, gå, gå.
- Hva gjør du her? Gå deres vei. - Vi må snakke sammen.
Det gjør vi på øvingen. Morna.
Ikke snik i køen.
- Kan du få alle ut herfra? - Hva snakker du om?
- Trogger med våpen.
Skal de?
Hallo, alle sammen! Alle må gå ut av døren nå!
- Slipp døren, ellers dør du! - Sean...
- Trevor? Hvem holder døren? - Jeg.
Hva gjør du? Du ødelegger alt!
Kom dere av sted!
- Hva i helvete gjør du? Slipp! - Gi opp, Sean. Kast våpnene.
- Kast dem og hør etter! - Slipp, for helvete!
Sean, vær så snill å kaste våpnene.
Ok.
- Vi har kastet dem. - Har dere det?
Ja, så lukk opp.
Flytt deg.
- Det kan jeg ikke. - Jeg gjør det.
- Nå er det min tur til å hjelpe deg. - Du hjelper meg ikke!
- Du ødelegger alt! - Du fortjener bedre enn dette.
Flytt deg, Trev. Jeg skyter deg. Jeg sverger.
Kantinen er tom. Alle er gått.
Nei!
Jeg har den.
Nå får jeg virkelig bråk.
Det får jeg også.
Hvem der?
Hvorfor meg? Hvorfor drepte du meg?
Det var morsommere enn å kverke videoskurker.
- Hvorfor meg, Josh? - Verden er overbefolket.
- Jeg ville yte mitt bidrag. - Men du likte meg.
- Hvorfor drepte du meg? - Jeg hadde lyst til det.
- Jeg kjenner deg jo ikke engang. - Du var på feil sted.
Alle skal jo dø en gang.
Du ble vel ikke skuffet i kantinen? Jeg håper jeg døde helt riktig.
En advokat får meg frikjent. Når jeg fyller 18, er rullebladet mitt rent.
- Dere er bare et mareritt. - Et mareritt kan bli virkelighet.
- Hva vil dere meg? - Vi trenger svar, Josh.
- Katie, vi kan gå ut i helgen. - Vi bør nok ikke treffes mer.
- Får jeg ingen ny sjanse? - Jeg har en annen nå.
Beklager at jeg er sen. Hei, Josh.
Han? Er det ham?
- Jeg trodde vi var venner. - Kan vi ikke gå?
Alle -
- i denne klassen -
- er døde...
Og borte.
Vi har sammenlignet skriften på tavlen med din siste stil.
Det var deg. På grunn av forbudet er du utvist for resten av året.
Så på grunn av noen dumme ord på tavlen må jeg gå skoleåret om igjen?
- Ikke hvis du går på sommerskole. - Det vil jeg ikke. Jeg nekter!
- Jo, det skal du. - Mens de andre morer seg?
- Lese på sommerkvelder? - Det skulle du ha tenkt på før.
Da vil jeg heller dø. Dere har skjøvet meg over grensen.
- Ro deg ned. - Jeg hater dere. Gid dere var døde.
Vi prøvde å gi deg et godt liv, men vi nærte bare din appetitt!
I morgen har du time hos en psykoterapeut.
Bang! Bang!
Mor, far ...Dere tvang meg til å drepe dere.
Jeg ville drepe dere, men dere skulle ikke dø.
Hvordan kan dere ellers høre hva jeg mener uten at dere avbryter meg?
Dere vet ikke hvor hardt det er å være et null. Hvor passer jeg inn?
Hvor passer jeg inn, mor? Fins det et sted der ikke alle hakker på meg?
På skolen gir lærerne meg prøver og lekser og formaninger.
Og hjemme har jeg alltid forsømt noe. Jeg er aldri bra nok.
Jeg er vel lei av at dere alltid er skuffet.
Far, kan du huske baseballhansken? Jeg fanget den høye ballen, -
- og du bar meg på dine skuldrer.
Hvorfor kan det ikke være mer slik? Hvorfor er det lettere å snakke nå?
- Hvorfor skjøt du meg i hjertet? - Hvor skjøt du nettopp meg?
Jeg hater at du ignorerer meg. Mine foreldre ser meg ikke.
Elevene ser meg ikke.
- Det er som om jeg er usynlig. - Hvorfor skjøt du meg i hodet?
Og hvorfor skjøt du meg i magen? Jeg hadde hele livet foran meg.
- Det hadde jeg også. - Tilgivelse gagner den som tilgir.
Men jeg kan ikke tilgi deg før jeg har forstått deg. Si det, Josh.
Iblant hater jeg å være i live. Men jeg er for redd til å dø.
Dumt å være død, for da kan man ikke bestille pizza.
Jeg savner å falle i søvn til en ny cd.
- Jeg savner å bli avvist av jenter. - Hans blikk når han ber dem ut.
- Eller ber om å få låne matteboken. - Jeg savner mors steinharde kaker.
- Jeg savner koffein. - Jeg savner å prøve olabukser.
- Særlig når de passer perfekt. - Jeg savner å åpne en ny bok.
- Jeg savner å le. - Å være alene hjemme.
Popkorn og fjernkontrollen og kanalsurfing.
- Å synge i dusjen. - Å krangle med min bror.
- Og late som ingenting etterpå. - Å få min mor til å le.
- Å se himmelen gå fra lys til mørke. - Og mørke til lys.
Jeg trodde ikke jeg fjernet alt det. Jeg trodde mitt sinn var et videospill.
- Jeg kunne bare trykke på omstart. - Hva vet du om "aldri"?
- Jeg får aldri gjøre alt jeg ville. - Eller se hva jeg ville.
- Jeg får aldri opptre på Broadway. - Jeg får aldri sett Paris.
Jeg får aldri oppleve at mine barn overfaller meg med kyss og klem.
- Jeg blir aldri gift. - Jeg får aldri et fullverdig liv.
Hva vil dere meg? Jeg kan ikke vekke dere til live. Det er slutt.
- Slutt for oss, Josh. - Det er begynnelsen for deg.
- Vi vil være i ditt hode til din død. - Og du vil se oss igjen.
- Og igjen. - Slik du så oss i skolens kantine.
- Død. - Død.
Jeg visste ikke at det var for evig.
Jeg trodde det bare var "bang bang, du er død igjen".
Da jeg drepte dere, drepte jeg alle mine muligheter.
Jeg får aldri noe å glede meg til.
Aldri.
Er dette resten av mitt liv?
Herregud.
"Bang bang, du er død" hadde premiere den 7. april 1999 i Oregon.
Siden er skuespillet blitt lastet ned over 100000 ganger -
- og blitt satt opp i skoler og kirker i hele USA og verden.